www.HoundDawgs.org
- Hei, Bob. Mitä kuuluu? - Hei, kuule...
Vahvistamattoman tiedon mukaan David Wallace on kuollut.
Mitä? Ei... Se on varmaan joku opiskelijoiden pila.
Ajattelin, että ainakin tietäisit, onko se totta.
Muistamme nyt kirjailija David Foster Wallacea -
- joka löydettiin kuolleena perjantaina, ilmeisesti itsemurhan tehneenä.
Wallacen romaani Infinite Jest toi hänelle mainetta ja laajan yleisön.
Kirjailija David Lipsky kertoo tästä.
"Kun luin David Foster Wallacea, tuntui kuin luomet vedettäisiin auki."
"Jotkut kirjailijat erikoistuvat poissa kotoa -kokemukseen."
"He ovat käyneet safareilla, syöneet ympäri Italiaa tai kokeneet sodan."
"Wallace tarjosi elävän itsensä, leikaten läpi uneliaan akvaariomme" -
- "perustelevisiomme, kauppojemme ja poliittisten kampanjoidemme."
"Kirjailijat, jotka pystyvät tähän, kuten Salinger ja Fitzgerald" -
- "takovat murtumattoman siteen lukijoihinsa."
"Kirjoihin ei uppoudu etsimään tarinaa tai tietoja, vaan tiettyä kokemusta."
"Sitä tunnetta, että tietyn sivumäärän ajan voi olla David Foster Wallace."
He yrittivät ehkä tietoisesti olla antamatta selkeää suuntaa.
Vaikka lopulta päätyy tietenkin omaksi itsekseen.
- Halusivatko he sinusta kirjailijan? - Ei. Olin pienenä kova urheilija.
Pelasin jalkapalloa. Olin iso ja vahva lapsi.
Sitten neljä tai viisi vuotta halusin tenniksenpelaajaksi.
Se oli suuri unelmani. Lukeminen oli vain hauskaa.
Se oli outo juttu, jota tein huvikseni.
12 VUOTTA AIEMMIN
"En ymmärtänyt SoHoa. Varastoja, vanhoja taloja ja mukulakivikatuja."
"Se ei ollut Upper East Side, ja siellä oli likaista."
"Tunsin olevani eristyksissä. Äiti oli vienyt meidät mukavasta elämästämme."
"Hän oli sitonut meidät karmivaan umpikujaan ja taideystäviinsä."
"Koulukavereilla ei ollut taiteilija - vanhempia. Tunsin oloni erilaiseksi."
"Kuin minun pitäisi peitellä jotain."
- David, hei. Miten luku meni? - Hyvin.
- Anteeksi, etten päässyt sinne. - Ei se mitään.
Kuulin, että sait töitä Rolling Stonesta.
- Olen vielä koeajalla. - Onnea.
Näitkö Kirnin arvostelun New York Magazinessa?
Hänestä puhutaan kuin pyhimyksestä.
- Kenestä te puhutte? - David Foster Wallacesta.
"Ensi vuoden kirjapalkinnoista..." Voitko uskoa?
"Laatat ja sitaatit voidaan nyt tallettaa."
"David Foster Wallacen Infinite Jest" -
- "on tiivis, satiirinen, välkyn pojan opus, jossa on lähes..."
"Tuhat sivua, alaviitteitä lukuun ottamatta. Kilpailu on päättynyt."
"Kuin Paul Bunyan olisi mennyt NFL:ään tai Wittgenstein Jeopardyyn."
"Romaani on suunnattoman tuhoisa" -
- "ja sensaatiomaisen hyvä." Se on ensimmäinen kappale.
Mitä jos se onkin oikeasti niin hyvä?
Sinun pitää vain ehkä lukea se.
Voi hitto.
- Hei, Dave. - Kiitos paljon.
Minulle se sopii, mutta sinun pitää varmistaa lakiosastolta.
Kuinka monta kertaa olemme haastatelleet kirjailijaa 10 vuodessa?
- Kuinka monta? - Emme yhtään. Tarkistin.
Koska Rolling Stone ei haastattele kirjailijoita.
Tällaista kirjailijaa ei ole ennen ollut.
Kerran sukupolvessa ehkä. Hemingway, Pynchon...
- Anna tämä juttu minulle. - Mikä juttu?
Hän lopettelee kirjakiertuetta. Haluan mennä mukaan.
Se ei ole mikään juttu.
Hän opettaa pienessä osavaltionyliopistossa Illinoisissa.
Lähetä minut sinne.
Tätä minun pitäisi tehdä, ei pikkujuttuja poikabändeistä.
Puhutko Jannille?
Siinä on paras olla sisältöä.
- Siihen tuleekin! - Paras olisi.
- David, hei. David Lipsky tässä. - Missä olet?
Taisin kääntyä väärään suuntaan jossain.
Olen County Highway 29:llä, Circus Videon kohdalla.
Mistä sait tämän numeron?
Tiedottajasi lähetti sen sähköpostilla kaiken varalta.
Tee palvelus ja hävitä se.
Paikka. Rauhassa, paikka.
- Hei, pääsit perille. Dave. - Niin.
- Dave Wallace. - David Lipsky, hauska tutustua.
- Samoin. - Anteeksi siitä puhelusta...
Ei se mitään. Se oli 95 -prosenttisesti vitsi.
Aivan.
Olen pahoillani koirista. Ne kuolaavat päällesi.
- Ei se haittaa. Rakastan koiria. - Niinkö?
- Et ole tavannut näitä tyyppejä. - Mahtavia.
Mennään... Jessus. Mennään sisälle. Täällä on kylmä.
- Pojat, sisälle. - Kiitos paljon.
Tule, kaveri.
Hauska tutustua sinuunkin. Kuka tuo on?
Jeeves. Se on Jeevemeister.
Se oli niin ruma, ettei kukaan halunnut sitä.
Nyt se on kuin kansikuvakoira.
- Drone on tilapäinen koirani. - Miksi tilapäinen?
Se vain ilmestyi yhtenä päivänä, kun olimme Jeevesin kanssa lenkillä.
Loppu on historiaa.
Pitäisi kai tarjota sinulle teetä tai jotain.
- Kiitos, se olisi hienoa. - Selvä.
- Kiva näkymä. - Kiitos. Se ei ole minun ansiotani.
Onko sinulla aina ollut salainen numero?
Minun piti tehdä se hiljattain. Tilanne kävi hulluksi.
- Fanien takiako? - En tiedä, onko "fani" oikea sana.
Unohdin sanoa vanhemmilleni, etteivät he antaisi numeroani.
Ihmiset etsivät vanhempani.
Minulla on ongelma. En halua loukata kenenkään tunteita.
- Aivan. - Se oli raukkamaista.
Ei, ei numeron salaiseksi muuttaminen ole raukkamaista.
On se tavallaan. Muutin numeroani, jotta he eivät löytäisi minua enää.
Yksi vancouverilainen kellarissa asuva tietokoneoperaattori...
Se oli hyvin koskettavaa.
- Hänellä oli kamalia tuskia. - Mitä hän halusi sinulta?
Se ei ollut selvää. Kun kysyin häneltä, hän suuttui.
- Se oli pelottavaa. - Mikä tämä on? Kuka on taiteilija?
Ystäväni tytär. Hän kutsuu minua "Kanapääksi".
Minäkin kutsun häntä Kanapääksi. Se on hänen viimeisin laukauksensa sodassa.
Hauskaa. Sopiiko, jos minä...
- Tee kuten haluat. - Kiitos.
Ennen kuin alamme nauhoittaa, haluan kysyä sinulta jotain.
En halua, että laitat jotain, jota pyydän olemaan laittamatta.
- Ehdottomasti. - Olen ollut uupunut.
Se on ainoa tapa tehdä se niin, etten tule hulluksi.
Ymmärrän täysin.
Heti takaisin päälle.
Suostuit haastatteluun.
- Tämä on siis sinun tiesi. - Niin on.
Sano, mistä pitää kääntyä. Olen tottunut ruutukaavaan.
- Tämä on uutta minulle. - Selvä.
Aja suoraan puolisentoista kilometriä. Koulun tienviitta on oikealla.
- Opetatko mielelläsi siellä? - Kyllä, oikein mielelläni.
Olen pahoillani nuorten puolesta.
Miksi? Heillä on maailman paras kirjoittamisen opettaja.
Jos olisin siellä, ehkä. Se on yhtä hässäkkää.
Olin poissa kaksi viikkoa, ja huomenna lähden taas.
Meidän pitää herätä aikaisin, jotta ehdimme kentälle.
Onko pakko?
- Itse lähdit tähän mukaan. - Ei se mitään.
- Voit jäädä kirjoittamaan koiristani. - Ei.
Se voisi olla kiinnostavampaa.
- Älä odota mitään ilotulituksia. - Se menee varmasti hyvin.
Rakkaustarina kampuksella.
Keskivertokansalaista se ei kiinnosta.
Se on luovan kirjoittamisen opettajien suuri pelko.
"Heidän katseensa kohtasivat oluttynnyrillä."
Haluan vain, että kertojani on hauska ja fiksu.
Tiedän, ymmärrän.
Haluat, että hän on hauska ja fiksu. Tässä vinkki.
Laita hänet sanomaan hauskoja ja fiksuja juttuja toisinaan.
- Kiitos. - Teit hyvää työtä.
Kuka on seuraava? Melissa.
Olen yleensä paljon parempi opettaja.
Minusta olit mahtava. He pitävät sinusta.
- Meinaatko? - Kyllä, tiedät sen.
Onko sinulla nälkä?
- Mitä juotavaa haluatte? - Iso Diet Rite minulle, kiitos.
- Minulle sama. - Tuon limunne pian.
Kiitos.
Voinko...
Sopiiko, jos... Pikku hetki.
Et juo.
- Oliko tuo kysymys? - Ei, se oli havainto.
Vai niin. Tiedän. Ei, en juo.
- Voit tilata mitä haluat. - Ei se mitään.
Monet ystäväni ovat käyneet ohjelman läpi.
He tuntevat olonsa vaivaantuneiksi, jos joku juo heidän edessään. Joten...
Kunnioituksesta... Otin saman kuin sinä.
En ole minkään ohjelman asiantuntija.
Rajallisen ulkopuolisen käsitykseni mukaan -
- sen läpi käyneet ihmiset eivät välitä, vaikka nuuskaisit kokaiinia.
Selvä, aivan.
Haluaisin tehdä henkilökuvan ihmisestä, joka tekee henkilökuvaa minusta.
- Onko se liian postmodernia ja söpöä? - Ehkä Rolling Stonelle.
- Se olisi kyllä mielenkiintoista. - Niinkö?
- Anteeksi. - Mitä nyt?
Sinä palaat New Yorkiin, istut pöytäsi ääreen -
- ja muokkaat tästä millaisen haluat. Se häiritsee minua aika pahasti.
- Miksi? - Haluaisin muokata kuvan itsestäni.
En edes tiedä, pidänkö sinusta vielä. Hermoilen, pidätkö sinä minusta.
Kas tässä. Ruokanne tulee pian. Haluatteko jotain muuta?
- Ei, kiitos. - Kiitos.
Mistä jutussa on kyse mielessäsi? Mitä Jann haluaa?
Millaista on olla maan puhutuin kirjailija -
- tai jotain sellaista. Se kuulostaa...
Miten näitä juttuja opitaan?
- Mitä juttuja? - Haastatteluja.
- Onko olemassa haastattelukoulu? - Kahdeksan vuotta haastattelukoulua.
- Onko sinulla tutkinto? - On. Ei, olen...
- Olen kirjailija. - Aivan, hienoa.
Kirjoitan myös fiktiota.
- Romaanini julkaistiin juuri. - Hienoa.
- Mikä sen nimi on? - The Art Fair.
The Art Fair. Kiva.
Kokoelmani julkaistiin muutama vuosi sitten.
- Taidat olla hermostunut kaveri. - Ei, ei hätää.
- Entä sinä? - Olen kauhuissani.
- Oletko? - Et ole yksin tässä.
- Teemme tämän yhdessä. - Siitä tulee varmasti hauskaa.
Haluaisin päästä joskus panemaan kiertueella.
Ihmiset luikertelevat luokseni. Tuntuu, että...
- En haluaisi tehdä mitään. - Kuten mitä?
En halua sanoa: "Haluatko tulla hotelliini?"
Haluan, että he sanovat: "Tulen hotelliisi."
- "Missä hotellisi on?" - Se olisi helpompaa sinulle.
En halua näyttää, että haluan seksiä vastineeksi -
- vaikka olisihan se kivaa.
Toisaalta on varmaan hyvä, etten ole tehnyt sitä.
- Miksi? - Olisin tuntenut oloni yksinäiseksi.
- Ymmärrätkö? - Miten niin?
Se ei olisi ollut minun ansiotani. Se olisi johtunut vain...
- Kuuluisuudestasi? - Niin kai, kyllä.
- Voit sanoa sen. - Hyvä on.
- Olet kuuluisa. - Ihan sama.
Paitsi jos he reagoivat työhösi, ja työsi on hyvin henkilökohtaista.
Kirjojesi lukeminen on tapa tavata sinut, eikö totta?
- Tuo oli tosi hyvä. - Kiitos.
Jutusta tulee loistava, jos puhut. Puhu pois. Säästyn vaivalta.
Tältä oikea auto siis tuntuu.
Minun autoni tuntuu ihan ruohonleikkurilta.
Uskotko, että komea ulkonäkösi on vaikuttanut menestykseesi?
- Mitä? - Olet valokuvauksellinen.
- Näytät hyvältä kirjailijakuvassasi. - Älä viitsi.
Sinun pitäisi tappaa minut, jos alkaisin edes ajatella niin.
Ajatella miten? Miten kirjoja myydään?
Kuten... "Haluatko Rolling Stonen haastattelun?"
"Haluatko tehdä tämän tai tuon?"
Minua huolestuttaa, koska tämä tuntuu huoraamiselta.
Huoraamiselta? Miksi?
Rahastan jotenkin tai hankin itselleni kuuluisuutta -
- joka myy outojen väärinkäsitysten kautta enemmän kirjoja.
Selvä...
Voit käyttää sitä mieluummin asiayhteydessä...
- ...jossa en kuulosta turhan nörtiltä. - Ei hätää.
Aikovatko he muuten lähettää Annie Leibovitzin ottamaan kuvia?
En tiedä, ehkä. Katsotaan, millainen jutusta tulee.
Sinä olet hyvännäköinen kaveri.
Heidän pitäisi kuvata sinua ja sanoa, että olet minä.
Ehkä pääsen vihdoin panemaan.
- Aiotko juoda kaiken tuon? - En halua tulla takaisin.
- Kunpa heillä olisi kori. - Se olisi hyvä idea.
- Ota myös vaahtokarkin makuisia. - Selvä.
- Yksi? - Kaksi.
Totta kai. Miksi ottaisin yhden? Pikku hetki.
Tämä taitaa riittää. Hei. Otamme kaikki nämä.
- Anna minun maksaa. - Sinun ei tarvitse maksaa kamojani.
Se ei tule taskustani. Minulla on edustustili.
Jos vaadit...
Jos söisimme näin koko ajan, mitä pahaa siinä olisi?
Hampaat tippuisivat ja lihoisimme tosi paljon.
Tässä ei ole mitään ravitsevaa.
- Mutta tämän jauhaminen on mukavaa. - Viettelevää kaupallista viihdettä.
Onneksi suurin osa viihteestä ei ole kovin hyvää.
Entä hyvä, viettelevä viihde kuten Die Hard?
- Ensimmäinen oli mahtava, paras. - Ehdottomasti.
Tosi hyvä.
Kirjassa on mielestäni ennen kaikkea kyse kysymyksestä "miksi".
"Miksi katson tätä sontaa?"
- Kyse ei ole sonnasta, vaan minusta. - Aivan.
Miksi teen sitä ja mitä niin amerikkalaista siinä on?
Heti, kun alan puhua tästä, se kuulostaa ensinnäkin -
- hyvin epämääräiseltä ja toiseksi kovin pelkistetyltä.
Et ole ollenkaan epämääräinen tai pelkistetty.
Minulla ei ole diagnoosia tai reseptijärjestelmää siihen, miksi...
Tarkoitan "meillä" ihmisiä kuten sinä ja minä.
Valkoisia, ylemmän keskiluokan, törkeän hyvin koulutettuja ihmisiä -
- jotka tekevät mielenkiintoisia töitä kalliissa tuoleissaan -
- ja katsovat parhaita elektroniikka - laitteita, joita rahalla saa.
Miksi tunnemme olomme niin tyhjäksi ja onnettomaksi?
Se on kuin Hamlet. Kyse on vain kanavapujottelusta.
En väitä, että televisio on pahasta tai ajanhukkaa -
- sen enempää kuin vaikka masturbointi.
Se on miellyttävä tapa viettää aikaa. Jos sitä tekee 20 kertaa päivässä -
- ja ensisijainen seksisuhde on oman kätensä kanssa, jotain on pielessä.
Paitsi että masturboidessa tapahtuu sentään jonkinlaista toimintaa.
Se on parempi.
Voit saada minut näyttämään mulkulta, jos julkaiset tämän.
En tee sitä, mutta puhu mikkiin, jos voit.
Suoritat lihasliikkeitä kädelläsi -
- mutta pyörität todellisuudessa elokuvaa päässäsi.
Sinulla on mielikuvitussuhde jonkun epätodellisen ihmisen kanssa -
- vain saadaksesi aikaan neurologisen reaktion.
Internetin kasvaessa seuraavien 10 -15 vuoden aikana -
- ja virtuaalipornon toteutuessa -
- on kehitettävä koneistoja sisuksiimme sammuttaaksemme puhtaan nautinnon.
Muuten minun pitää lähteä tältä planeetalta.
- Miksi? - Teknologia tulee vain kehittymään.
Tulee olemaan yhä helpompaa ja miellyttävämpää istua yksin -
- ja katsoa ruudulta kuvia ihmisistä, jotka eivät rakasta meitä -
- mutta haluavat rahamme. Se ei haittaa, pieninä annoksina.
Mutta jos se on peruselintarvikkeesi, kuolet.
Älä viitsi.
Kuolet hyvin merkityksellisellä tavalla.
- Voinko kokeilla tuota? - Siihen pitää totutella. Siitä vaan.
Kiitos.
- Se laitetaan tänne. - Tiedän.
Se on...
- Voinko käydä vessassasi? - Se on uskoakseni vapaa.
Eikö sinulla ole televisiota?
- Ei ole. - Miksei?
Jos minulla olisi televisio, katsoisin sitä koko ajan.
Tai sitten en, mutta se olisi päällä koko ajan kuin takka.
Lämmön ja valon lähde, johon uppoutuisin aina välillä.
Katsoitko paljon televisiota pienenä?
- Kyllä, paljon. Entä sinä? - Minäkö?
Katsoin kyllä.
Mutta muutin yhteen yhden naisen kanssa.
Hän kasvoi ilman televisiota.
Ensimmäinen yhteinen kuukausi oli kidutusta, mutta sitten tajusin -
- että se oli luultavasti hyvä juttu.
- Oletteko vielä yhdessä? - Se on monimutkaista.
Miksi?
Tapailin yhtä naista, mutta hän muutti Los Angelesiin -
- joten erosimme periaatteessa.
Sitten aloin tapailla toista naista -
- ja sitten ensimmäistä uudestaan. Kokeilimme kaukosuhdetta.
Sanotaan, että toinen nainen ei oikein pitänyt siitä.
- Koirien kanssa on paljon helpompaa. - Varmasti.
Ei toki pääse panemaan, mutta ei tule sellaista tunnetta -
- että loukkaa toisen tunteita koko ajan.
Haluaisin korostaa, että suhde koiriin on täysin platoninen.
Painotan sitä artikkelissa. Et siis tapaile ketään?
Tosissani? En. Olen vähän ruosteessa. En edes tietäisi mitä sanoa.
- Haluatko lapsia? - Jonain päivänä varmaan. Entä sinä?
Kyllä... Ennen pitkää varmaankin.
Kirjojen kirjoittaminen on vähän kuin lasten kasvatusta.
Pitää olla tosin varovainen. On ihan hyvä olla ylpeä työstään -
- mutta ei pitäisi haluta maineen heijastua takaisin itseensä.
Kuulostaa siltä, että olet huolissasi lasten hankinnasta.
En halua puhua siitä enempää, jos sopii.
- Ei mitään. - Voimme vitsailla...
...panemisesta kiertueella, mutta ei sen enempää.
Olisi varmaan kiva, jos olisi joku, jonka kanssa jakaa tämä kaikki.
Niin. Olen toivonut viimeiset pari viikkoa, että olisin naimisissa.
Oletko?
Kukaan muu ei oikein tajua sitä.
Ystävät, jotka eivät ole alalla, ällistelevät kuvaasi TIME -lehdessä.
Agenttisi ja toimittajasi ovat hyviä ihmisiä -
- mutta heillä on omat motiivinsa.
Hassua puhua sinulle siitä...
- Sinullakin on omat motiivisi. - Totta.
Ainakin erilaiset intressit kuin minulla. Olisi siis...
Olisi kiva voida jakaa elämänsä jonkun kanssa.
Olla vain onnellinen ja hämmentynyt yhdessä.
Ihminen, jolle voi soittaa, kun palaa hotelliin.
Minulla on kysymys. Mikset ole naimisissa 30 -vuotiaana?
Mikset sinä ole naimisissa 34 -vuotiaana?
- Sinä ensin. - Hyvä on.
En tiedä. Sellainen rooli on vaikea täyttää -
- kun ajattelee, että se kestää 30 -40 vuotta.
On vaikea löytää joku, joka voi olla henkisessä maisemassasi.
Pitäisi löytää joku, joka sopii mihin tahansa maisemaan.
En osaa sanoa sitä yhtä hyvin. En tiedä henkisistä maisemista.
Tiedän vain, että kanssani on vaikea olla.
- En usko. - Kyllä on.
Miksi sanot niin?
Kun haluan olla yksin ja kirjoittaa, haluan todellakin olla yksin.
Jollekin asialle omistautuminen tekee ihmisestä hyvin itsetietoisen.
Lopulta alkaa käyttää ihmisiä.
Haluaa heidät lähelleen, kun itselle sopii.
- Sitten työntää heidät pois. - Se kuuluu asiaan.
Kirjailijan on oltava sen verran itsetietoinen.
On olemassa hyvää itsetietoisuutta. On myös myrkyllistä, lamauttavaa -
- kuin olisi tullut beduiinien raiskaamaksi kaltaista itsetietoisuutta.
Pelottavaa. Se kuulostaa pahemmalta. Voitko tehdä palveluksen?
Kertoisitko tuosta julisteesta?
- Alaniksesta? - Niin.
En tiedä. Olen kai yhtä altis kuin kuka tahansa muu. Miksi?
- Hän on nätti. Tuolla ei ole muuta. - Niin on.
Hän on nätti huolimattomalla, inhimillisellä tavalla.
Hänen äänessään on jotain narisevaa ja orgastista.
- Aivan... - Näin se on.
Monet naiset lehdissä ovat nättejä epäeroottisella tavalla -
- koska he eivät näytä keneltäkään tutulta.
Totta.
Heidän ei voisi kuvitella laittavan kolikkoa pysäköintimittariin -
- tai syövän makkaravoileipää.
Voin kuvitella ja olenkin kuvitellut Alanis Morissetten -
- ahmivan makkaravoileipää. Hän on todella kiehtova.
Miten tutustuit hänen musiikkiinsa?
Kuuntelin yhtä kehnoa radioasemaa, kun "I Want to Tell You" alkoi soida.
- "You Oughta Know." - En tiedä, mitä se tarkoittaa.
I Want to Tell You on O. J. Simpsonin kirjoittama kirja.
Se on eri asia.
Olisikin hauskaa, jos O. J. laulaisi "You Oughta Know" -
- ja Alanis kirjoittaisi kirjan siitä, kuinka ei tappanut kahta ihmistä.
Jos saisin kaiken tämän hässäkän ansiosta -
- viiden minuutin teehetken hänen kanssaan...
Mikset yritä selvittää, haluaisiko hän tavata sinut?
- Oikeasti? En ikinä tekisi sitä. - Mikset?
Olisin kauhuissani.
- Tekisitkö sinä sen? - Sinuna kyllä tekisin sen.
Treffit Alanis Morissetten kanssa? Mitä sanoisin?
"Hei, neiti Morissette. Millaista on olla sinä?"
- "En tiedä. Ole hiljaa ja ala laputtaa." - Tuoko on kaunis, nariseva ääni?
Mutta sinä menisit, jos hän soittaisi. "Hei. Olen Drakessa Chicagossa."
- "Mennäänkö teelle?" - Tämä näyttää naurettavalta.
Näyttää siltä kuin käyttäisin Rolling Stonea välineenä...
- Sitä on käytetty pahempaankin. - Tekisin sen.
Tekisin sen silmää räpäyttämättä.
Hikoilisin kamalasti koko ajan. Tunkisin vain pastilleja suuhuni.
Olisin hermona. Sitä seuraisi viikon trauma.
Kyllä, tekisin sen silmää räpäyttämättä.
- Oletko tyytyväinen? - Saimme sen.
- Nyt se tuli sanottua. - Selvä.
Pidän...
Puhun mielelläni näistä jutuista, mutta meidän pitää nousta aikaisin.
- Mitä kello on? Ehkä kymmenen. - Se on puoli kaksitoista, hölmö.
Voi hitto. Olen pahoillani. Unohdin täysin ajankulun.
- Mihin aikaan haluat, että haen sinut? - Minne olet menossa?
- Tien päässä on motelli, Days Inn. - Et halua mennä sinne, usko pois.
Minulla on jonkinlainen vierashuone, jossa voit nukkua.
En halua tungetella.
Älä kiitä vielä, se ei ole häävi.
- Tämä on ihan hyvä, kiitos. - Otan nämä pois sängyltä.
Haluan, että olosi on mukava.
- Kiitos. - Lakana pitää ehdottomasti vaihtaa.
Ei se mitään, kiitos.
- Heitä ne vain tänne. - Hyvä on.
- Ota kiinni siltä puolelta. - Kiitos.
Haluatko vaihtaa tyynyt vai jätätkö nämä?
Tuskin saat niistä mitään parantumatonta tautia.
Ei se mitään.
- Minulla on penisilliiniä. Kaikki OK? - Kyllä.
Jätäthän oven auki koiria varten? Ne menevät huoneesta toiseen öisin.
Jos ovi on kiinni, ne tulevat siitä läpi.
- Oletko tosissasi? - Olen.
Selvä.
- Hyvää yötä sitten. - Hyvää yötä.
- Kiitos. - Kiva.
Älä...
Hei, kaveri. Hyvä on...
Kiitos.
No niin... Hyvää yötä.
Hei.
- Huomenta. Tuolla on kahvia. - En tarvitse kofeiinia herätäkseni.
- Mutta tupakkaa... - Keuhkon veljiä.
Haluatko jakaa tämän kanssani? Se on viimeinen.
Ei, kiitos.
Ota... Tässä.
Minun Pop -Tart on sinun Pop -Tart.
- Kiitos. - Maista.
- Se on herkullista. - Se on tosi hyvää.
Täällä on Mitsubishin tehdas.
Sitten on paljon maatalousyrityksiä, kuten Rotech ja Anderson's Seeds.
Mitä teet täällä? Mikset ole New Yorkissa?
Aina kun menen New Yorkiin, jään kiinni...
Siellä on valtava määrä egoja. Inflaation ja deflaation eri tasoja.
- Kaikki ajattelevat vain itseään. - Hei, anteeksi...
- Minun pitää tehdä tämä. - Selvä.
Minun on pakko kysyä. Mikä tuon huivin tarina on?
Mitä? Miten niin?
Ihmiset ajattelevat, että se on tapasi luoda yhteys nuorempaan yleisöön.
Niinkö he luulevat? En näe X -sukupolven käyttävän näitä.
- Kunpa et olisi maininnut sitä. - Olen pahoillani. Miksi?
Nyt pelkään, että se näyttää tarkoitukselliselta.
Jollen käytä sitä, alistunko ihmisten käsitykseen siitä -
- että se on kaupallinen valinta?
Vai käytänkö sitä, vaikka sitä pidetään kaupallisena?
- Nyt tämä on ihan hullu kehä. - Anteeksi. Koska aloit käyttää niitä?
Tucsonissa. Siellä oli 40 astetta koko ajan.
Hikoilin kamalasti sähkökirjoituskoneen päälle.
Pelkäsin saavani sähköiskun.
Jossain vaiheessa tajusin, että oloni oli parempi niiden kanssa.
Tiedän, että se on turvapeitteeni, kun olen hermostunut.
Haluan pitää itseni koossa.
On vähän karmivaa, että se nähdään teennäisenä -
- tai jonain tavaramerkkinä. Se on pikemminkin heikkous.
Tunnustan heikkouteni. Pelkään, että pääni räjähtää.
Vanhempasi ovat akateemisesti koulutettuja.
Isä opiskeli filosofiaa, äiti englantia.
- Entä sinun? - Minunko?
Isäni on mainosalalla, äitini on taidemaalari.
Kun he erosivat, muutin äidin kanssa SoHoon.
- Veljeni muutti isäni luo. - Siinä on tarinan ainekset.
Niin on. Kirjoitin siitä juuri.
Millaista oli kasvaa niin jakautuneessa perheessä?
Hei, kuka haastattelee ketä?
Minkä ikäisenä aloit kirjoittaa fiktiota?
- Noin 21 -vuotiaana. - Vasta silloin?
Aloitin romaanin 2. maailmansodasta 9 -vuotiaana.
- Niinkö? - Kyllä.
- Kunnianhimoista. - Kiitos. Se oli tosi hyvä.
- Parhaita töitäni. - Eikä.
Se kertoi ihmisistä, joilla oli ylikehittyneitä voimia.
He aikoivat hyökätä Hitlerin bunkkeriin.
Collegessa kirjoitin pari esitelmää muiden ihmisten puolesta.
Maksoivatko he siitä?
- En sanoisi sitä niin karkeasti. - Miten...
Se oli monimutkainen palkkiojärjestelmä.
Luin heidän esitelmiään saadakseni kuvan heidän tyylistään.
Sitten tajusin olevani hyvä siinä. Olen outo väärentäjä.
- Voin kuulostaa keneltä tahansa. - Tavallaan pelottavaa.
Haluan todennäköisesti haastatella vanhempiasi.
- Minkä takia? - Kysyn vain elämästäsi.
- Pyydän, ettet tee sitä. - Niinkö?
He ovat hyvin yksityisiä ihmisiä. En pitäisi siitä.
Et siis saa tehdä sitä.
Selvä. En sitten saa.
Kuulutus lennolle 54 Minneapolisiin.
Surkeita työpaikkoja?
Olin turvamiehenä ohjelmistoyrityksessä kolme ja puoli kuukautta.
- Niinkö? - Kiersin polyesteripuvussa...
...loistelamppujen alla pamppua heilutellen.
Raportoin aina 10 minuutin välein. "Kaikki kunnossa tällä osastolla."
Kuin 60 -luvun romaanissa merkityksettömästä auktoriteetista.
Ajattelit: "Julkaisin kaksi kirjaa parikymppisenä, ja tässä sitä ollaan."
- En. - Etkö?
Pidin siitä, että voin vain kuljeskella ajattelematta mitään.
- Katselin vain kattolaattoja. - Aivan.
Entä oliko sen homman jälkeen jotain muuta?
- Tämä oli kamalin. - Mikä?
- Kirjoita tämä ylös. - Selvä.
Olin pyyhepoika yhdellä trendikkäällä kuntosalilla.
Minulla oli toinen titteli, mutta olin oikeasti pyyhepoika.
Sain toisinaan ottaa ihmisiä vastaan. "Näytä henkkarit."
Yhtenä päivänä pyyhettä tuli hakemaan kirjailija, jonka tunsin.
Hän voitti Whiting -palkinnon samana vuonna kuin minä.
Olin samaan aikaan lavalla hänen kanssaan.
Eudora Welty antoi palkintomme. Kaksi vuotta myöhemmin olin siellä.
Se oli ensimmäinen kerta -
- kun syöksyin piiloon, jotta minua ei nähtäisi.
- Luulitko, että se oli siinä? - Olin varma, että elämäni päättyisi.
Oliko se itsemurhavalvontasi jälkeen?
- Mistä tiedät siitä? - Luin jostain.
Olit McLeanin sairaalassa. Kuinka kauan?
- Kahdeksan päivää. - Miksi?
Pelkäsin luultavasti tekeväni jotain tyhmää.
Ystäväni lukiossa yritti tappaa itsensä -
- istumalla autotallissa moottori käynnissä.
Hän ei kuollut, mutta hänen aivonsa vaurioituivat.
Tiesin, että onnistuisin mokaamaan itsemurhayrityksen.
- Olit siis yhä noin 20 -vuotias... - Melkein 30.
Selvä, melkein 30. Kärsit, koska haluat menestyä kirjailijana...
Hienostelematon diagnoosi on, että olin masentunut.
- Hyvä on. - Selvä.
Siinä vaiheessa egoni oli kiinni kirjoittamisessa.
Se oli ainoa asia, jota varten olin saanut ravintoa maailmankaikkeudelta.
Tunsin olevani loukussa.
Ajattelin, että viiden vuoden jälkeen pitää jatkaa eteenpäin. En halunnut.
Tunsin olevani jumissa.
En ollut jumissa, koska join. Se oli...
Tuntui, että elämäni oli päättynyt 28 -vuotiaana. Minulla oli kamala olo.
En halunnut tuntea niin, joten tein kaikenlaista.
Join todella paljon. Panin tuntemattomia.
Joskus en juonut mitään kahteen viikkoon.
Juoksin sen sijaan 15 kilometriä joka aamu epätoivoisena...
Se oli hyvin amerikkalainen tapa yrittää korjata asiat -
- radikaalilla toiminnalla.
Ja nyt olet mainostamassa kuuluisaa kirjaasi. Ei hullummin.
David, tämä on mukavaa. Tämä ei ole todellista.
Jonkun saattajan pitäisi muuten hakea minut lukutilaisuuteen.
Siitä tulee tosin mieleen joku geisha, jolla on hiukset nutturalla.
Hän vie minut kirjakauppaan ja hotelliin -
- kävelee selkäni päällä ja panee sitten aivot pellolle.
- Tuo taitaa olla hän. - Aivan kuten kuvittelin.
- Herra Wallace. - Dave.
- Tunnistin sinut valokuvastasi. - Selvä.
Olen Patty Gunderson. Tervetuloa Minneapolisiin.
- Hei, David Lipsky. - Hei.
David ja David, helppoa. Olemmekin kaksoskaupungeista...
Tapasimme vasta. Hän kirjoittaa kiertueesta. Mennäänkö?
Mennään. Hienoa.
- Miten aamusi on mennyt? - Hyvin. Menikö lento hyvin?
Ette voi uskoa, kuinka monia kuuluisuuksia olen kuljettanut.
Shirley MacLaine, kun hän oli kirjakiertueellaan.
- The Rolling Stonesin Ron Wood... - Jopas jotakin.
Peter O'Toole. Hyvänen aika.
- Hyvin laiha, mutta ihastuttava. - Katso.
- Mary Tyler Mooren patsas. - Siinä se on.
- Haluatteko pysähtyä? - Ei tarvitse, kiitos.
Oletteko varmoja? Kaikki tänne tulevat haluavat nähdä sen ensimmäisenä.
"Missä Mary Tyler Moore heitti hattunsa ilmaan?"
Se on tärkeimpiä nähtävyyksiämme. Ettekö varmasti halua pysähtyä?
Ei, kiitos kuitenkin.
Tämän seksikkäämpää ei kiertueesta tule, usko pois.
- Herra... - Lipsky.
- L -I -P -S -K -Y. - Olette yhden vuoteen huoneessa.
- Ja herra Wallace? - Kyllä.
- Huoneessanne on kaksi vuodetta. - Anitalle ja Consuelalle.
Anteeksi mitä?
Nähdään pian. Otan torkut.
Mitä hän sanoo heroiinihuhuista?
- En ole päässyt siihen vielä. - Mitä odotat?
Mitä sanoisin? "Onko totta, että olit heroiiniriippuvainen?"
- Kyllä. Se on juttusi. - Mutta se on... Se on vaikeaa.
- Miksi? Koska pidät hänestä? - No... Kyllä.
- Sinun pitää painostaa häntä. - Hyvä on.
Ole mulkku, jos on pakko. Ette ole bestiksiä.
- Olet toimittaja. - Hyvä on. Hei.
Se on täällä.
Oletko valmis?
- Siinä hän on. - En voi uskoa, että tulitte oikeasti.
- Tietenkin. - Hei.
- Hei. Totta kai tulin. - Hei.
- Haluatte kiduttaa itseänne. - Tunnet meidät.
Tämä on Dave Lipsky. Hän on toimittaja Rolling Stonesta.
- Kyllä, hei. - Tämä on Julie.
- Hauska tutustua, Julie. - Mukava tutustua.
- Ja... - Tämä on Betsy.
- Betsy ja minä opiskelimme yhdessä. - Kiva, hauska tutusta. Miten te...
- Julie... Onhan tämä päällä? - On. Miksi?
- Haluatko sinä... Minä teen sen. - Niin?
- Julie kirjoitti minulle fanikirjeen. - Oikeasti?
Niin tein. Olin kirjallisuustoimittaja City Pagesissa.
- Hän teki töitä kirjailijoiden kanssa. - Olin hyvin valikoiva.
Huomasimme sitten pitävämme toisistamme ihmisinä.
- Kyllä vaan. - Samoin kävi Jon Franzenin kanssa.
Kirjoitin hänelle fanikirjeen. Imartelu näyttää purevan kirjailijoihin.
- Voit kokeilla sitä jossain vaiheessa. - Selvä. Hyvin hienovaraista.
Ystävien ystävät, joilla on myös ystäviä, jotka...
- Keksejä? - Ei. Kiitos paljon.
- Ei, kiitos. - Betsy?
- Niinkö? - Olen luvannut pitää sen salassa.
Etkö varmasti halua mitään juotavaa?
- Onko sinulla keinotekoista sylkeä? - Odota hetki.
En tiedä, miksi te nauratte. Se on lääketuote.
- Zero -lube. - Keinotekoista sylkeä?
- Kyllä. - Oikeasti?
Se on parempaa, koska se oikeasti kostuttaa.
- Niinkö? - Ei tule tällaista...
- Voitko tehdä sen Rolling Stonelle? - Sellaista ääntä.
Täytyy pitää mielessä.
Tuon ensi kerralla laatikollisen.
- Mitä haluaisit sillä välin? - Vettä ilman jäitä, kiitos.
Oletko fiktio... En nauhoita enää.
- Oletko fiktiokirjailija? - Olen itse asiassa runoilija.
Niinkö? Olenko nähnyt mitään?
Ensimmäinen runoni julkaistiin juuri Kenyon Review'ssa.
- Niinkö? - Kyllä.
- Onneksi olkoon. - Kiitos.
Kuulin ihmisten puhuvan siitä.
Anteeksi. En halua diivailla, mutta voimmeko jättää kysymykset väliin?
Toki. Mikä vain tuntuu mukavimmalta.
Kiitos. He kysyvät aina, mistä sain ideani tai jotain.
Enpä tiedä. Maksoin Time Lifen tilauksesta 17,95 dollaria kuussa.
- Nyt se alkaa. - Selvä.
- Se on menoa nyt. - Niin.
- Tästä lähtien pelkkää alamäkeä. - Ei hätää.
Tämä on hänen kirjakiertueensa viimeinen pysäkki.
Hyvät naiset ja herrat, tervetuloa David Foster Wallace.
- Hei. - Hei.
- En ikinä näytä äidilleni mitään. - Nyt minua nolottaa.
- Mutta se on herttaista. - Eikö?
- Onko tämä tietokone? - Ei, se on hymiö.
- Voin laittaa siihen korjauslakkaa. - Ei tarvitse.
Se on sinun kirjasi.
Voi ei, tämä vanha opus.
- Haittaako? - Ei, mutta uusi on paljon parempi.
Mahtavaa.
Tajusin juuri, että he haluavat minun olevan hyvä.
- Siinä on vain jotain... - Kiitos.
Tulee parempi olo, kun saa antaa takaisin.
- Kerro nimi. - Ei ole mitään kerrottavaa.
- Miten se tapahtui? - Hyvä on.
En voinut olla Dave Wallace, koska se oli niin yleinen nimi.
David Rains Wallace kirjoitti The New Yorkerille.
Sitten yhtenä päivänä Fred Hill kysyi toista nimeäni. Se siitä.
- Sekö on tarinasi? - Kyllä.
Se on huonoin supersankarin alkuperätarina ikinä.
- En sanonut, että se oli alkuperätarina. - "Kirjamies".
Muistatko Tucsonista sen professorin, jonka kanssa tappelit?
Periviholliseni, jonka nimeä älköön mainittako.
Olin vähän mulkku, hän myös. Minua oli mahdoton opettaa.
En ollut tarkoituksella epämiellyttävä tunneilla.
Olit aika epämiellyttävä.
- Älä viitsi, Betsy. - Niinkö?
Minä pidin siitä.
- Tämä on tärkeä tieto. - Mitä epämiellyttävämpi, sen parempi.
- Hän oli miellyttävän epämiellyttävä. - Hieno sitaatti.
- Jos haluat lainata jotain. - Pitää haastatella opettajaakin.
Minun pitää nousta älyttömän aikaisin sitä radiohaastattelua varten.
- Sitten minunkin pitää. - Sinä voit tehdä mitä hittoa haluat.
Voit nukkua myöhään, jos haluat.
- Viemme teidät takaisin hotelliin. - Minä maksan tämän.
- Minä maksan. - Ei, minä tarjoan tämän.
- Kiitos. - Jann tarjoaa.
- Ei, minä tarjoan. - Jann?
- Jann on hänen pomonsa. - Minä tarjoan. Oli mukava tutustua.
- Herra Rolling Stone. - Niin.
- Voitko sulkea ikkunan? Jäädyn tänne. - En voi.
Tämä on Keskilännen hypoterminen tupakointikiertueemme.
- "Hypoterminen tupakointikiertue." - Aivan.
- Mahtavaa. - Kiitos.
- Dave voisi sanoa jotain tuollaista. - Eikö totta?
- Kiitos, neidit. - Ei mitään.
- Kiitos paljon. - Mitä te teette huomenna?
- En ole vielä varma. - Niin.
- Soittakaa, jos haluatte. - Olemme täällä.
- Selvä. - Hyvä on.
- Kiitos vielä, että tulitte. - Kiitos. Oli kiva tutustua, Julie.
- Hei, Betsy. - Samoin, hei.
- Se oli hauskaa. - Se oli kivaa.
- Minulla on nälkä. - Vieläkin?
- Se on pelottavaa, kun niin käy. - Miltä se tuntuu?
Ihmiset tappelevat päästäkseen sisään ja haluavat tehdä sinuun vaikutuksen.
Kun yleisössä on nättejä tyttöjä -
- jotka kuuntelevat sinua ja pitävät jutuistasi -
- se on ilahduttavaa melko yksinkertaisella nisäkästasolla.
Tiedän. Miksihän?
Unelmoimme ja toivomme saavamme huomiota näteiltä tytöiltä.
He pitävät silmäpeliä eturivissä.
Tyttöystäväni taitaa olla rakastunut sinuun.
- Älä viitsi, eikä ole. - Oikeasti.
On hän. Hän pitää kirjoistasi enemmän. Se on vähän ärsyttävää.
- Soitetaan hänelle. - Mitä?
- Soitetaan hänelle. - Ei.
Ei. Hän on... Hän on varmaan jo nukkumassa.
Ole kiltti.
- Haloo? - Hei.
- Miten siellä menee? - Hyvin. Herätinkö sinut?
Et. Luen Infinite Jestiä. Se on uskomaton.
Hyvä. Täällä on joku, joka haluaa puhua sinulle.
- Voitko odottaa hetken? - Mikä hänen nimensä olikaan?
- Sarah. - Sarah?
- Sarah, hei. Dave Wallace tässä. - Mukava tutustua.
- Kiva tutustua puhelimen välityksellä. - Käyttäytyykö David kunnolla?
Kysyn häneltä.
- Käyttäydytkö sinä kunnolla? - Kysyykö hän sitä?
Olen siitä melko varma. En tarkkaile häntä ympäri vuorokauden.
- Sarah... - Mitä teet tänä iltana?
- Älä kysy häneltä sitä. - Ei voi olla totta.
Se on mahtava.
- Missä kohdassa olet? - Sivulla 69.
- Olet pitkällä. - Tiedän. En malta lopettaa.
- Kiitos. - Kiitos sinulle.
- Se on hyvin imartelevaa. - Tarkoitan sitä.
- Mitä hittoa se oli? - Mikä?
- Puhuitte puoli tuntia. - Ei puolta tuntia.
Kyllä, 25 minuuttia. Otin aikaa. Sinun piti vain tervehtiä.
David? Meidän pitää mennä. Saattaja odottaa.
Hei, anteeksi... Jäin kiinni kaikkeen sontaan.
Sieltä tulee yhtä aikaa Viinitila Falcon Crest, Magnum -
- ja Charlien enkelit. Täydellinen sontamyrsky.
- Tulen ihan kohta. - Selvä.
...sekä 20 minuutin aerobinen treeni. Muuta et tarvitse.
- Voitko mennä toiselle puolelle? - Toki.
Tuletko noissa vaatteissa?
Radiohaastatteluun? Kyllä.
- Hei, Dave. Dave Wallace. - Tiedän, kuka olet.
Amanuenssini herra Boswell.
- Herra Boswell. - Nokkelaa.
- Hei. - Tänne päin.
Nauhoitamme digitaalisesti. Toivottavasti se sopii.
Vastaanko vain "kyllä" tai "ei?
- Hauska. Mitä? - Hei.
Olet tosi hyvä tässä. Olen 20 vuotta jäljessä.
- Muista se. - Hyvin se menee.
Vieraanani on David Foster Wallace, joka on noussut maineeseen -
- 1079 -sivuisen ja 1,5 -kiloisen romaaninsa -
- Infinite Jest myötä. Jay Mclnerney sanoi siitä:
"Pohjalla sulavaa Vonnegutia, ympärillä post -milleniaalista Zolaa."
David Foster Wallace, tervetuloa ohjelmaamme.
- Kiitos. On kiva olla täällä. - No niin.
Olet sanonut olevasi -
- "sekä uskomattoman ujo että myös egomaanikko."
- Taisin sanoa myös "ekshibitionisti". - Eli?
Ujous tarkoittanee, että olen sen verran itsekeskeinen -
- että ihmisten lähellä on vaikea olla.
- Onko se vaikeaa sinulle vai muille? - Ehkä vähän molemmille.
Se oli loistava. Kuuntelin koko ohjelman.
- Se oli todella mielenkiintoinen. - Kiitos.
Pitää ehkä ostaa kirjasi ja lukea se.
- Olen pahoillani. - Ei suinkaan.
- Eikö hän ollutkin loistava? - Oli.
Sinulla on loppupäivä vapaata. Minne haluaisit mennä?
Tiedätkö, missä kauppakeskus Mall of America on?
- Tiedän. - Hienoa.
- Tiedätkö? - Kyllä vaan.
Halusin kirjoittaa siitä, millaista amerikkalainen elämä on nyt.
- Kaikenlaisen tavaran hyökyaalto. - Aivan.
- Onhan se hauskaa. - Totta, olen samaa mieltä.
Onhan se vähän raskasta.
Ystäväni sanoi, että se kuulosti ihan autopommilta hänen kuistillaan.
Keitä lukijasi ovat? Opiskelijoita?
Nuoret miehet tuntuvat olevan innokkaimpia.
Onhan se ymmärrettävää. Se on miesten kirja.
Se on myös nörttimäinen kirja yksinäisyydestä.
Jos joku on valmis lukemaan ajatuksella tuhatsivuisen kirjan -
- hänen on oltava jollain tasolla yksinäinen.
Kertooko kirja siis yksinäisyydestä?
Jos alle 45 -vuotiaat ovat surullisia -
- se liittyy jotenkin nautintoon, saavutuksiin ja viihteeseen.
He tuntevat olonsa tyhjäksi, koska luulivat tietävänsä mistä on kyse.
Voin toivoa, että osa kirjasta puhuttelee heidän hermopäätteitään.
Jos lainaat tätä, sanothan, että toivon tätä kirjalta.
Yritän saavuttaa tämän. En väitä, että niin on käynyt.
Ei hätää.
Walter Kirnin arvostelu New York Magazinessa...
- Kuulin siitä. En lukenut sitä. - Et lukenut sitä.
"Ensi vuoden kirjapalkinnoista on päätetty." Mitä mieltä olet siitä?
Mitä mieltä olen? Arvostan hänen makuaan ja arvostelukykyään.
Mitä voin sanoa? Mitä mieltä sinä olisit?
Mitä mieltä olisin?
Jokin jo hyväksi tietämäni asia saisi vahvistusta myös joltakulta toiselta...
Tiedän vain, etten olisi pystynyt parempaan vuosina 1992 -1995.
Jos sitä olisi vihattu, en olisi riemastunut.
Tuskin olisin myöskään murtunut.
Kun on tottunut kirjoittamaan raskaita juttuja -
- jotka eivät myy hyvin, se pitää selittää itselleen egon takia.
Eli jos jokin myy tosi hyvin, sen on oltava sontaa.
Ironista siinä on se -
- että jos kirja alkaakin myydä ja saada huomiota -
- mekanismi, jolla pönkitit aiemmin itsetuntoasi, on nyt pirstoutunut.
Olet kusessa. Et voi voittaa.
En ymmärrä, miten he olisivat voineet eksyä.
Heidän pitää vain mennä ravintoloiden ohi.
- Puiston ohi. - Ja ensimmäisen kellokaupan.
- Ei akvaarioon. - Ei niin. Ei kinuskille asti.
- Hei! - Hei.
- Kiva nähdä teitä. - Kiva, raahasitte meidät tänne.
- Pidätte siitä. - Hei.
- Mitä kuuluu? - Hyvää.
- Mikä on Naarasleijona? - Demi Moore, John Grisham.
- Happy Gilmore? - Ei.
- Mitä? - Siinä on Adam Sandler.
Entä Broken Arrow?
- Tyhmä poikaleffa, räjäyttelyä. - Olen nähnyt sen.
- Näitkö sen jo? Mies minun makuuni. - Voin katsoa sen uudestaan.
Voimme katsoa mitä vaan.
Loistavaa.
- Kamala. - Et ole tosissasi.
- Lopussa, kun Travolta seivästettiin... - Huonoin elokuva ikinä.
- Hän pelasti ihmiskunnan. - Eikä.
- Hän teki siitä pahemman. - Olet muuttunut.
Mitä nyt tehdään?
- Onko sinulla telkkari? - On.
- Miten NBC kohtelee sinua? - Hyvin kai. Kuka tietää?
Näin sen ohjelman Sandra Bernhardista...
Tunnen tuon tyypin.
- Kumman? - Joka esittää Lettermania.
- Tunnetko? Mistä? - Olimme Amherstissa yhdessä.
Oliko hän ystäväsi?
- Vihasin häntä tosi paljon. - Totta kai.
- Haluaako kukaan juotavaa? - Ei.
- Jääkaapissa on myös olutta. - Limsa käy ihan hyvin. Kiitos.
- Miksi vihasit häntä? - Hän oli tosi siisti ja suosittu.
Minä en ollut. Lähinnä sen takia. Katso häntä nyt.
- Toin sinulle jotain. - Mitä? Mikä tämä on?
Voi ei. Tämä on Review, jossa runosi on. Mahtavaa.
- Jossain siellä. - Mitä seuraavaksi tulee?
Casbahin vanki. Siinä on Hedy Lamarr. Oletko nähnyt sen?
- En. - Yksi suurista. Hedy Lamarr on kiehtova.
- Hän keksi taajuushyppelyn. - Eikä keksinyt.
Kyllä, ehdottomasti.
Kun palaan New Yorkiin, jos minulla on kysyttävää -
- Daven opiskeluajoista, voinko lähettää sinulle sähköpostia?
- Toki. Jos se sopii Davelle. - Varmasti.
- Kiva. Saanko sähköpostiosoitteesi? - Toki.
Hienoa. Kiitos. Voit kirjoittaa sen kirjaasi.
- Kiitos. - Saatko siitä selvää?
Siinä näkyy olevan kirjaimia. Kyllä se siitä. Kiitos paljon.
Ei mitään.
- Mitä sinä teet? - Mitä?
- Näin, kun yritit iskeä Betsyä. - Iskeä...
- Puhuin hänelle. - David, näin sinut.
Pyysit hänen osoitettaan.
Ei... Sain hänen sähköpostiosoitteensa -
- siltä varalta, että minulla on kysyttävää artikkelistani.
- Onko näin? - On.
- Kuule. - Mitä?
- En halua, että hän puhuu sinulle. - En ota yhteyttä.
Kerroin, että tapailin Betsyä yliopistossa.
- Katso minua. - Katsonkin.
Voisit vähintäänkin... Etkä.
Voisit osoittaa edes sen verran kunnioitusta -
- ettet yrittäisi iskeä häntä silmieni alla.
Olen pahoillani, jos se näytti siltä. En tehnyt sitä tarkoituksella.
Miksi haluaisin olla jonkun kanssa, joka asuu Saint Paulissa?
En tiedä. Olet jo jonkun kanssa, joka asuu Los Angelesissa.
Hyvä on.
- Onko kaikki hyvin? - On, kiitos.
Pysy kaukana hänestä.
Ole hyvä kaveri.
Mitä minulta jäi näkemättä?
- Kaikki. - Kaikki?
- Ei mitään. - Kuulostaa liioittelulta.
Ei, ei...
9,13, kiitos.
- Minä maksan. - Se menee edustustililtäni.
Sanoin, että maksan sen.
Kiitos.
Hei...
Hyvää yötä.
- Flirttailitko sinä? - En tietenkään. Hän vain sekosi.
- Teet sitä. Et edes huomaa sitä. - Mitä muka teen?
- Flirttailet pakonomaisesti. - Olet hänen puolellaan.
- Enkä ole. - Oletpa. Kuule...
Olen tosi väsynyt. Minun pitää mennä.
David? David?
- Huomenta. - Hei.
Kuinka voimme tänä aamuna?
Minä istun eteen.
Hyvä on. Siirrän vain tavaroitani.
No niin.
Mitä?
Etkö kirjoittanut ylös, mihin pysäköimme auton?
En kirjoittanut. Anteeksi, mokasin. Mokaan kaiken.
Kaikki eivät voi olla yhtä erinomaisia kuin sinä.
- Mikä sinua vaivaa? - Mikä hitto sinua vaivaa?
Asennoitumisessasi on jotain täysin valheellista.
- Miten niin valheellista? - Se on...
- Se on osa sosiaalista strategiaasi. - Missä mielessä?
- Tunnet yhä olevasi muita fiksumpi. - Onko näin?
Käyttäydyt kuin olisit lasten softball -ottelussa -
- mutta et pelaa vielä täysillä, jotta lapset saisivat kilpailla.
- Koska? - Täällä.
Nyt. Viimeiset kolme päivää. Se on osa sosiaalista strategiaasi.
- Olet vaikea yleisö. - Se on päivänselvää.
Pidättelet älykkyyttäsi voidaksesi olla nuorempien ihmisten kanssa.
- Se tekisi minusta kusipään. - Niin...
En pidä kirjailijoita muita fiksumpina.
He ovat ehkä kiinnostavampia tyhmyydessään ja hämmennyksessään.
Minusta on nimenomaan tullut fiksumpi, koska en pidä itseäni muita fiksumpana.
Ihmiset ovat monella tapaa paljon fiksumpia kuin minä. Pakko sanoa...
- Se tekee oloni vähän yksinäiseksi. - Mikä?
Olen kertonut hyvin aitoja juttuja. Se oli rohkeasti tehty.
- Ehdottomasti. - Tiedän kokemuksesta...
...että voit kirjoittaa tämän sadalla eri tavalla.
90 versiossa näytän valtavalta kusipäältä.
Nyt tuntuu, että tulkitset tämän niin -
- että olen omaksunut mielenkiintoisen henkilöllisyyden haastattelua varten.
- Enkä. - Jos olisimme tehneet tämän postitse...
...ja olisin voinut tarkistaa juttuja kirjastostani -
- olisin halunnut kirjoittaa kaikki sitaattini uudelleen.
Et ikinä tekisi sitä. Jos olen huoneessa -
- yksin ja minulla on aikaa, voin olla hyvinkin fiksu.
Kyllä, olen älykäs ja lahjakas.
- En yritä kuulostaa petolliselta. - Etkö?
En ole idiootti. Voin puhua älykkäästi jutuista kanssasi -
- mutta en pysy perässäsi.
- Mitä sontaa. - Usko pois.
En yritä surkutella, että olen maalta enkä mikään oikea kirjailija.
Teit sen taas. Imartelet minua, mutta teet sen ylimielisesti.
Jos katson yleisöön ja oletan jonkun olevan vähemmän tietoinen -
- tai että hänen henkinen elämänsä on köyhempää, yksinkertaisempaa -
- ja pinnallisempaa kuin minun, se tekee minusta huonomman kirjailijan.
- Miksi? - Se tarkoittaa...
...että esiinnyn kasvottomalle yleisölle sen sijaan, että yrittäisin keskustella.
Jos se on sinusta teennäistä, ajattele mitä haluat.
Pelkään tosissani olevani tietynlainen.
Minulla on tiettyjä käsityksiä siitä, miksi jatkan tätä -
- ja miksen vain yritä saada jotakuta imemään munaani.
- Hyvä on. - Tämä on tosi ovela taktiikka sinulta.
- Taktiikka? - Suututat minut...
...jotta paljastaisin enemmän. Totta se on. Arvostan normaaliuttani.
Ehkä se on suurin valttini kirjailijana. Olen kuin kuka tahansa muu.
En teeskentele kanssasi. En sano sitä enää.
Mutta mitä sanoit juuri teennäisyydestä, on esimerkki teennäisyydestä.
Et ole valmis antamaan kaikkeasi.
En tiedä, oletko mukava mies vai et.
Et selvästikään usko sanaakaan, mitä sanoin.
Vakuuttelet normaaliuttasi...
Kukaan ei avaa tuhatsivuista kirjaa, koska kirjailija on tavallinen kaveri -
- vaan koska hän on nerokas, koska hänen haluaa olevan nerokas.
Ketä yrität huijata?
Minulla ei ole enää aivosoluja teennäisiin leikkeihin kanssasi.
Ei se mitään.
Mitä ajattelet?
- Kiertue on päättynyt. - Tajusit sen juuri.
Minun pitää tuntea kaikki tämä nyt. En voi vain kävellä unissani sen läpi.
Mitä tarkoitat?
Irtauduin tavallaan kaikesta näiden kolmen viikon aikana.
Kun tapaan uusia ihmisiä ja joudun tekemään juttuja -
- olen jatkuvasti alhaisessa ahdistustilassa.
Tunnen syvää eksistentiaalista pelkoa takapuolessa asti.
Mitä pelkäät? Mikä on pahinta, mitä voisi tapahtua?
Että alan pitää siitä tosissani.
- Huomiosta? - Niin.
Mitä niin pahaa siinä olisi?
Minusta tulisi ihan kamala...
"Taas yksi julkaisujuhla. Hei, tuolla on Dave."
"Hän työntää päänsä kuvaan."
Kuolisin mieluummin.
Miksi?
En halua, että minut nähdään niin. Haluaisitko sinä?
Jos nautit enemmän työstäsi puhumisesta -
- kuin itse kirjoittamisesta... Et saisi paljon aikaiseksi.
Ei ole mitään irvokkaampaa kuin hokea olevansa kirjailija.
Voin ihan hyvin olla Rolling Stonessa, mutta en halua näyttää siltä -
- että haluan olla Rolling Stonessa.
Jos näet minut visailuohjelmassa parin vuoden sisällä...
Kirjoitin kirjan siitä, miten viettelevää imago on.
Miten helppoa on poiketa merkitykselliseltä polulta -
- koska kulttuurimme on mitä on.
Mitä jos minusta tulee parodia juuri siitä?
Ajat huomenna pois, menet koneeseen, ja kaikki tämä päättyy.
Minä palaan elämääni, jossa tunnen ehkä 20 ihmistä.
Minun pitää tottua olemaan ilman huomiota.
Se on kuin heroiinia ruiskutettaisiin aivokuoreen.
Tarvitsen paljon rohkeutta siihen...
...että käyn sen kaiken läpi.
Yritän muistuttaa itseäni todellisuudesta.
Olen 34 -vuotias ja yksin huoneessa paperinpalan kanssa.
Siinähän te olette. En jätä teitä enää koskaan. Lupaan.
Ei hitto, Drone.
Katso, mitä teit. Vähän ylimääräistä henkistä työtä...
Emme taida tarvita tätä enää.
Ei se mitään. Niin voi käydä kelle tahansa. Ei hätää.
Ne tekevät asiansa vasta koiranhoitajan lähdettyä.
Muista kertoa siitä lukijoillesi.
Lähden huomenna, ja...
Minun pitää kysyä tästä huhusta.
- Siitä heroiinijutustako taas? - Niin.
Se ei ole totta. Miksi sitä on niin vaikea uskoa?
Kirjassa puhutaan niin paljon huumeista ja riippuvuudesta.
Ei se ole omaelämäkerrallinen. Ne jutut ovat vertauskuvallisia.
- Et usko sanaakaan, mitä olen sanonut. - En sanonut niin.
En ole koskaan ollut heroiiniriippuvainen.
Kuulin, että 80 -luvun lopulla ollessasi Harvardissa -
- aloit käyttää huumeita ja sait hermoromahduksen.
En tiedä sainko hermoromahduksen. Masennuin pahasti.
Kerroin siitä. Sillä ei ollut mitään tekemistä huumeiden kanssa.
Olen viettänyt elämäni kirjastoissa. En koskaan elänyt vaarallisesti.
En koskaan työntäisi neulaa käsivarteeni.
- Miten se huhu sitten... - Ei aavistustakaan.
- Hyvä on, rauhoitu. - Kuulehan...
Jos muotoilet tämän jotenkin niin -
- että syöksyin johonkin kamalaan riippuvuuskierteeseen -
- se ei pitäisi paikkaansa. Minusta tuli vain yhä onnettomampi.
Mitä onnettomampi minusta tuli, sitä enemmän join.
Siinä ei ollut mitään hauskaa. Käytin sitä puudutteena.
Millainen juomari sinä olit? Kaatuilitko vai heräsitkö kadulta?
- En kumpaakaan. - Hyvä on.
Olin pidättyväinen koko homman suhteen -
- koska et saa siitä hyvää juttua.
- En ollut yhtään sellainen. - Suostuit tähän haastatteluun.
- Tiedän. - En painosta enää. Anteeksi.
Tiedän myös, että jotkut riippuvuudet ovat seksikkäämpiä kuin toiset.
Suurin riippuvuuteni koko elämäni ajan on ollut televisio. Kerroin sen.
Televisioriippuvuus ei kiinnosta läheskään yhtä paljon lukijoitasi -
- kuin heroiini, joka vahvistaa kirjailijan myytin.
- En usko siihen myyttiin. - Tiedän sen.
Tiedän myös, että haluat tehdä mahdollisimman hyvän artikkelin.
Mikset vain kirjoita mitä haluat?
Tämä ei ollut mikään Tuhlattuja päiviä -tyylinen juttu.
Eikä mikään karmea romanttinen alkoholistikirjailijajuttu.
28 -vuotias ihminen ei vain tiennyt enää muuta tapaa elää.
Muita keinoja ei enää ollut.
Olin vaaleanpunaisessa huoneessa, jonka keskellä oli viemäri.
Jouduin sinne päiväksi, kun minun luultiin yrittävän itsemurhaa.
Olin alasti, ja minua tarkkailtiin seinäaukosta.
Kun niin käy, sitä alkaa uskomattoman -
- ja ennenkuulumattoman mielellään miettiä vaihtoehtoisia tapoja elää.
Oletko hereillä?
Olen.
Ajattelin vain...
Se ei johtunut kemiallisesta epätasapainosta tai huumeista...
Se johtui pikemminkin siitä -
- että olin elänyt hyvin amerikkalaista elämää.
Ajatus siitä, että jos voisin vain saavuttaa tietyt asiat -
- kaikki olisi hyvin.
Kirjassa puhutaan siitä -
- kuinka joku hyppää palavasta pilvenpiirtäjästä.
Hän pelkää putoamista, mutta vaihtoehto on niin kauhea.
Se herättää kysymyksen, mikä voisi olla niin kamalaa -
- että hyppääminen kuolemaansa tuntuisi pelastukselta?
En tiedä, onko sinulla mitään kokemusta tällaisesta -
- mutta se on pahempaa kuin mikään fyysinen vaurio.
Ehkä ennen vanhaan puhuttiin "henkisestä kriisistä".
Tuntui kuin jokainen aksiooma elämässäsi olisi valheellinen -
- eikä jäljellä ollut enää mitään...
Etkä sinä ollut mitään.
Kaikki on pelkkää harhaa. Olet muita parempi, koska näet -
- että se on pelkkää harhaa.
Olet huonompi, koska et pysty toimimaan.
Se on ihan kamalaa.
En usko, että muutumme koskaan.
Minussa on varmasti vielä ne samat osat.
Yritän vain kovasti estää niitä tulemasta esiin.
Tiedätkö?
No niin... Ei tässä mitään. Hyvää yötä.
Hei. No niin...
Hei. Huomenta.
Huomenta.
Mennään, pojat. Hyvät pojat. Mitä sinä teet?
Jeeves! Tänne, Jeeves!
Jeevemeisterilta tulee välitön tuotanto.
Drone on paljon vaikeampi.
- Täällä on todella kaunista. - Niin.
Sinun pitäisi nähdä se keväällä, kun tuuli puhaltaa. Voit nähdä väreitä.
Se on kuin vettä. Kuin meri, mutta vihreää.
Rauhallista ja kaunista.
- Onko sinulla nälkä? - Vähän, mutta...
- En halua mennä takaisin. - Tiedän, miltä sinusta tuntuu.
- Meidän pitäisi kuitenkin mennä. - Hyvä on.
Minä vien tällä kertaa sinut kivaan paikkaan. Jann tarjoaa.
Kiitos, että pidit laukkua.
Pakko syödä jotain. Kamala nälkä yhtäkkiä.
- Et pidä suolakurkuista. - Älä viitsi.
Pitääkö koko maailman tietää, että olen nirso ruoan suhteen?
- Hyvä on. Laitan sen pois. - Kiitos.
- Voinko antaa niille ranskalaisia? - Et.
- Älä viitsi. Hei, Jeevemeister. - Anna vaan.
Katso tätä. Jeeves, istu.
Jeeves, istu. Istu.
- Täydellistä. - Istu.
Drone on tottelevainen ruoan lähellä. Jeeves on vielä villi.
Sen lähelle ei voi jättää ruokaa. Se syö kaiken.
Hyvä poika. Olet tosi hyvä...
Et kai saa minua näyttämään joltain hullulta...
- ...joka puhuu koirilleen? - Ei hätää.
Olen huolissani. Koirani loukkaantuvat.
Koirat eivät lue artikkelia.
Pakko sanoa... Ne eivät ole koskaan mieltyneet muihin kuten sinuun.
- Oikeasti? - Paitsi tietenkin minuun.
- Voitko pitää tätä? - Toki.
- Haloo. Hei. - Haluatko tulla?
Haluan kyllä...
- En voi nyt, minulla on vieras. - Mikä vieras? Se toimittajako?
Rolling Stonesta, kyllä.
- Nähdäänkö siellä? - Selvä.
Hienoa. Nähdään myöhemmin.
Minun pitäisi varmaan lähteä.
- Annan sinun jatkaa elämääsi. - Käyn tanssimassa yhdessä paikassa.
Anteeksi... Tanssitko sinä?
Huomasin viimeisen parin vuoden aikana pitäväni siitä.
- En tosin ole kovin hyvä siinä vielä. - Millaista tanssia?
Teen erilaisia hölmöjä 70 -luvun diskoliikkeitä.
- Oikeasti? - Sellaista se on...
...kun asuu Bloomingtonissa. Täällä se on siistiä.
- Missä käyt? Jollain klubilla? - Baptistikirkossa.
- Miksi siellä? - Baptistit osaavat tanssia.
- Vau, tanssia... - En tanssi vogueta.
En ehdottomasti tanssi vogueta. Se on kyllä tosi siistiä.
Sinne tulee paljon ihmisiä. Heillä on tanssikengät jalassa.
Se on kivaa. Kaikki jättävät yleensä toisensa rauhaan.
Olisi ehkä kiva, ennen kuin menet -
- jos voisimme vaihtaa osoitteita tai jotain.
Ehdottomasti.
- Haen tavarani. - Kiva.
Alan kaivertaa jääveistosta autostani. Ulkona on kuin Etelämantereella.
Erilaisia koiranleluja, kakkatahroja matossa -
- takka, Amerikan lippu, hailelu kirjahyllyssä, Alaniksen juliste -
- paljon limutölkkejä, Pepsiä ja Mountain Dew'ta.
Näyttää opiskelija -asunnolta, mutta lukutoukan asunnolta.
Täällä on Botticelli -kalenteri, Venuksen syntymä.
Puinen shakkilauta, Updike -postikortti.
"Aivovertailu: mies, nainen, koira."
Makuuhuoneessa on Barney -pyyhe verhona -
- tennispallo, hammaslankaa kirjojen päällä, kuvakollaasi perheestä.
Lapsilla on näitä huoneissaan. Hänen siskonsa on nätti.
Sisko näyttää naispuoliselta versiolta hänestä. Tavaraa on kaikkialla.
Vaatteita, lenkkareita lattialla.
Sininen wc -istuimen kansi näyttää ihan matolta.
Postikortteja, Clintonit, paviaaneja, Pyhän Ignatiuksen sitaatti.
"Luoja, opeta minut olemaan antelias. Opeta minua palvelemaan."
"Antamaan laskematta hintaa, uurastamaan lepäämättä."
"Ahertamaan pyytämättä palkkiota. Toteutan aina tahtosi."
Kuule... Sillä vuokra -autollasi ajaessa -
- tuntuu kuin liukuisi... Tässä ei ole edes iskunvaimentimia.
- Mikä se on? - Vain vanha Civic.
Se ei näytä hyvältä, mutta käynnistyy hyvin.
- Se on ongelma. - Miksi se on ongelma?
Haluan uuden, mutten voi luopua tästä.
- Mikset? - Se on ystäväni.
David, minä...
- Sinulla sattui olemaan se mukana. - Niin.
Mietin, pitäisikö minun tehdä tämä vai ei.
- Miksi? - En tiedä.
Eikö ole se ole vähän pikkuveljien juttu?
Ei. Kiitos. Luen tämän mielelläni.
Ole hyvä. Laitoin osoitteeni ja sähköpostini esilehdelle.
Kiva. Luen sen Heinleinin jälkeen ja lähetän sinulle viestin.
Hienoa. Kiitos.
On mielenkiintoista olla sinun pääsi sisällä.
- Pidän kannesta. - Niin minäkin.
Käytin samaa kuvaa brittipainoksessa.
Älä viitsi. Sait hyväksynnän, ja minä...
- Se on tosi hienoa. - Se ei ollut suuri menestys.
Eikö ole mukavaa, kun monet ihmiset sanovat sinun olevan vahva kirjailija?
Olisi mielenkiintoista puhua sinulle muutaman vuoden päästä.
- Miksi? - Kokemukseni mukaan se ei ole niin.
Mitä parempana sinua pidetään, sitä enemmän pelkää olevansa petollinen.
Pahinta kaikessa huomiossa on huonon huomion pelko.
Jos huono huomio satuttaa sinua -
- ohimollasi olevan aseen kaliiperi nousee -
- ainakin .22:sta .45:en.
Osa minusta haluaa paljon huomiota ja pitää itseäni hyvänä -
- ja haluaa muiden näkevän sen.
Olemme aika samanlaisia siinä mielessä.
No niin... Hyvä on.
- No niin... - David.
En ole niin varma, että haluat olla minä.
En haluakaan.
Kerro terveisiä Jannille.
SINUN, OLETETTAVASTI?
"Kun ajattelen matkaa, näen meidät hänen autonsa etupenkillä."
"Olemme molemmat todella nuoria."
"Hän haluaa jotain parempaa kuin hänellä on."
"Haluan juuri sitä, mitä hänellä jo on."
"Kumpikaan meistä ei tiedä, miten elämämme jatkuvat."
"Siellä haisee purutupakalta, limulta ja savulta."
"Keskustelu on paras, jonka olen koskaan käynyt."
"David luuli, että kirjojen tarkoitus oli estää yksinäisyys."
"Jos voisin, sanoisin Davidille, että ne päivät hänen kanssaan" -
- "muistuttivat minua elämästä, eivät helpotuksesta."
"Sanoisin hänelle, että tunsin olevani paljon vähemmän yksin."
- Voinko käydä vessassasi? - Se on uskoakseni vapaa.
Minä puhun tässä nauhuriin.
Drone istuu takanani ja rentoutuu.
Minä poltan. Sanoin juuri, etten polttaisi, mutta poltan.
Vain minä ja nauhurisi.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!